Mamma.
Mamma. Vakna. Vakna!
Mamma!
Vakna.
Hjälp. Jag är på ett flygplan, och alla sover. Hjälp.
Hej. Jag heter Jim Moriarty.
Välkommen till Det sista problemet.
Jag borde gripa dig för att du har den där klänningen.
- Ska jag ta av den? - Då blir det ett hårt straff.
Varsågod.
Var det inte så det började för Adam och Eva? Det gick ju bra för dem.
Gjorde det? Det ledde väl till mänsklighetens lidande?
- Ska du gripa mig eller inte? - Att gripa dig är nog att ta i.
- Jag övervakar dig i stället. - På nära håll.
Jag som såg fram emot att överlämna mig själv till polisen.
Så att de kunde ta mina fingeravtryck och utreda mig. Grundligt.
JAG ÄR TILLBAKA
Mycroft...
Kom fram. Jag har inte tid med sånt här.
Vi har gott om tid, käre bror. Vi har all tid i världen.
Mycroft...
- Vem är du? - Det vet du.
- Det är omöjligt. - Inget är omöjligt.
Det vet du mycket väl.
Nu tar jag dig.
En östanvind är på väg, Mycroft.
- Den kommer att ta dig. - Du kan inte ha tagit dig ut.
Det är lönlöst. Du kan inte försvara dig.
Du kan inte gömma dig.
Sherlock. Hjälp.
Slut på experimentet. Slutsats: Jag har en syster.
Var det du? Gjorde du det här?
Slutsats två: min syster Eurus-
-blev i ung ålder inspärrad av min bror.
- Hej, brorsan! - Varför anordnade du det här skådespelet?
Slutsats tre: du är livrädd för henne.
Du vet inte vad du har att göra med.
Hon är på fri fot.
- Det är omöjligt. - Hon var Johns psykolog.
- Hon sköt mig. - Med en bedövningspistol.
- Vi hade tio minuter kvar. - Be om pengarna tillbaka.
Wiggins har era pengar där ute. Lägg inte allt på knark.
- Njut av filmen. - Ska ni gå?
Ja. Eurus är på väg, och nån har kopplat ur ditt larmsystem. Sov gott.
Dr Watson. Varför gjorde han så? Han är galen!
Nån övertygande honom om att du bara avslöjar sanningen om du är livrädd.
"Nån..."
- Jag. - Och nu går du.
Ingen fara. Det finns en plats för såna som du.
Desperata personer som inte vet vart de ska ta vägen.
- Var då? - 221B Baker Street.
Vi ses i morgon. Det finns en risk att du får köa.
Det här är inte ett av era dumma fall!
Du borde nog stänga det där fönstret. Det är en östanvind på väg.
Du måste sitta i stolen. De pratar inte med dig om du inte sitter i stolen.
- Jag är inte en klient. - Gå, då.
Ska hon stå där?
- Vill du ha te? - Ja tack.
Där är tekokaren.
Ska du dra slutsatser nu?
Du ska berätta sanningen, helt enkelt.
Vem var det som sa att sanningen aldrig är enkel?
Jag bryr mig inte. Vi var alltså tre syskon.
Det vet jag nu. Du, jag och Eurus.
Min syster som jag inte minns.
Eurus är ett intressant namn. Det är grekiskt, eller hur?
Det betyder "Östanvindens gud".
- Ja. - "Östanvinden är på väg, Sherlock."
Du sa det för att skrämma mig. Du gjorde min syster till en spökhistoria.
- Självklart inte. Jag observerade dig. - Ursäkta?
Minnen kan återuppväckas. Gamla sår kan öppnas.
Det finns demoner under vägarna vi väljer.
Dina demoner har väntat väldigt länge.
Jag retade dig inte. Jag testade hur du reagerade på vissa ord-
- för att få reda på hur du mådde. Jag tog hand om dig.
Varför minns jag inte henne?
- Det här är privat. - John stannar.
- Det handlar om familjen. - Just därför ska han stanna!
Era föräldrar hade alltså tre barn. Hur stor var ålderskillnaden?
Sju år mellan mig och Sherlock. Ett år mellan Sherlock och Eurus.
Mellanbarn. Det förklarar en del.
Hade hon det också? Slutsatsförmågan.
"Slutsatsförmågan."
- Ja. - Minst sagt.
- Berätta. - Jag är smartast.
- Du brukar säga det. - Men Eurus var helt briljant. Redan då.
Våra förmågor bedömdes professionellt flera gånger. Jag var "anmärkningsvärd".
Men Eurus var "ett epokavgörande geni". Ett större geni än Newton.
- Varför minns jag henne inte? - Det gör du. På ett visst sätt.
Varje val du gör och varje väg du tar...
Du har blivit den du är på grund av ditt minne av Eurus.
Hon var annorlunda från början.
Hon visste omöjliga saker.
Som om hon visste om sanningar som ingen annan kunde förstå.
Du ser konstig ut som vuxen.
- Vad är det för fel? - Ursäkta.
- Minnena är obehagliga. - Vad menar du? Ge exempel.
Hon blev påkommen med en kniv. Hon hade skurit sig själv.
Man trodde att hon ville ta livet av sig.
Men när jag frågade henne om det sa hon:
Jag ville se hur mina muskler funkar.
Herregud!
Jag frågade om hon kände nån smärta.
- Vilken är smärta? - Vad hände sen?
Musgrave.
Vår släktgård.
Där drack vi honungste, och Sherlock lekte vid de märkliga gravstenarna.
- Varför var de märkliga? - Kom nu.
De var inte äkta. Datumen stämde inte. Det var ett skämt som fascinerade Sherlock.
Långt ner där under ett bokträd
"Så hjälp mig nu då, från östanvinds blås."
- "Sexton gånger sex." - "Och sen vi förgås."
- Du minns. - Bara delar.
Redbeard.
Redbeard!
- Redbeard? - Min hund.
Eurus gömde Redbeard där ingen kunde hitta honom.
Hon vägrade säga var han var.
Hon sjöng bara den där sången. Det var hennes ritual.
Vi bönföll henne att berätta, men hon sa bara:
- Svaret finns i sången. - Men sången betydde inget.
Och sen vi förgås
- Vad hände med Redbeard? - Vi hittade honom inte.
Men hon började kalla honom för "dränkta Redbeard", så vi kunde ana.
Sherlock blev traumatiserad. Det är inte konstigt. Han var känslosam av sig.
Han förändrades efter det och pratade aldrig om det igen.
Efter ett tag verkade han glömma att Eurus ens fanns.
- Hur då? Hon bodde ju i samma hus. - Nej.
- De lämnade bort henne. - Varför det?
Man spärrar inte in barn för att en hund försvinner.
Det berodde på det som hände efteråt.
- Hon vet var han är. - Vi får henne inte att säga det.
Vi kan inte tvinga henne till nånting.
- Efter det spärrades hon in. - Var då?
På ett lämpligt ställe. Trodde vi.
Det var inte bra nog. Hon dog där.
- Hur då? - Hon anlade en brand till...
Det är en lögn.
Ja. Men den är väl menad.
Jag sa det för våra föräldrars skull. Det förklarade varför det inte fanns en kropp.
- Sen la de sig inte i mer. - Det spelade in.
Med tanke på Eurus psykos och hennes förmågor-
- räckte det inte med en vanlig anstalt. Morbror Rudy tog hand om det.
- Var är vår syster? - Det finns en plats som heter Sherrinford.
En ö. Det är en hemlig anstalt.
Dess syfte är att spärra in de som inte kan kontrolleras.
Där låser vi in demonerna som finns under oss.
Det är inte ett fängelse. Det är ett fort.
Så länge dess invånare är inlåsta är folk säkrare.
Himlen är en fantasi för de som är godtrogna och rädda.
Men det finns en karta till helvetet.
Där har vår syster varit varje dag sen hon var barn.
Vem ni än träffade, var det inte hon.
Vilsen jag är Vem kan mig hitta?
Långt ner där under ett bokträd
Så hjälp mig nu då Från östanvinds blås
Sexton gånger sex, bror Och sen vi förgås
- Akta er! Stå still. - Vad är det?
- Det är en drönare. - Vad bär den på?
- Vad är det för silversak? - En DX-707.
Vi har köpt in ett stort antal såna.
Den kallas "tålmodighetsgranaten".
Tålmodighet...
- Om vi rör oss detonerar den. - Hur kraftig är den?
Alla här inne dör. Dina grannar borde klara sig-
- men den är på golvet, så kaféet under oss ligger illa till.
- Det är stängt. - Var är mrs Hudson?
Hon brukar vara klar om två minuter.
Hon är säkrare när hon lägger tillbaka dammsugaren längst in i lägenheten.
Vi rör oss när hon gör det.
Vi rör oss åtta sekunder efter att hon har stängt av den.
Hur snabbt efter att vi rör på oss detoneras den?
Vi har tre sekunder på oss att komma undan.
Vi tar fönstren. Du hjälper mrs Hudson. Du är närmare.
- Du är snabbare. - Avståndet är mer avgörande.
- Det stämmer. - Hon rör sig bortåt.
Vi har en minut på oss. Kan man ringa?
- Hur så? - John har en dotter att ta farväl av.
Tyvärr. Minsta rörelse utlöser granaten. Jag hoppas att du förstår.
- Oscar Wilde. - Va?
Han skrev att sanningen aldrig är enkel.
I "Mister Ernest". Vi hade den pjäsen i skolan.
Det hade vi också. Jag spelade Lady Bracknell.
Du var jättebra.
- Menar du det? - Ja.
Skönt att veta. Jag har alltid undrat.
Lycka till.
Tre, två, ett.
Spring!
Här följer sjörapporten i samarbete med kustbevakningen.
Klockan är 05.05. Thames, Dover...
Ut med det bara. Hellre utåt än inåt.
- Är det alltid så här? - Nej.
- Skönt att höra. - Det brukar vara värre.
Jag byter till ett bankjobb.
Är det en helikopter?
Nej. Inte i det här vädret.
Sherrinford. Sherrinford.
- Hör du? - Sherrinford.
Det har jag inte hört förut. Sherrinford.
- Strunta i det. - Va?
Vi hör det ibland när vi är i det här området. Glöm bort det.
- Men... - Nej.
- Vem är du? - Sherlock Holmes.
Detektiven?
Piraten.
GWX, det här området är avspärrat. Det är avspärrat.
Ni är ur kurs.
GWX, ni är ur kurs. Är det uppfattat?
Vi hör er. Det här är ett nödrop. Vi är illa ute.
GWX, vad har ni för problem?
GWX, var befinner ni er?
Vi kommer att träffa klipporna.
SYSTEMET SPÄRRAS
- Direktören till kontrollrummet. - Byggnaden låses.
Inta era positioner. Inta era positioner.
Nej! Vänta!
Sanden! Titta på sanden!
SÄG TILL MIN SYSTER ATT JAG ÄR HÄR
- Jag vill prata med Mycroft. - Han är på sjukhus.
- Koppla mig till sjukhuset. - Han är allvarligt skadad.
- De vet inte om han klarar sig. - Var är Sherlock Holmes?
- Han är försvunnen. - Nej. Han är här.
- De här var också på båten. - De stal vår båt. De hade vapen.
- Var hittade ni dem? - På öns norra sida.
- Ta dem till en cell. - Ja, sir.
Ni begår ett misstag.
- Han stal min båt. Han är en pirat! - Ja.
- Sitt. - Jag vet inte vem det här är.
Dr John Watson, före detta medlem i armén. - Vad gör du här?
- Söker jobb. - Vi är inte ett sjukhus.
Eurus Holmes ska bevakas. Se till att gröna och gula vaktstyrkor går dit.
Jag vill visa er hänsyn eftersom vi är på samma sida.
- Blir det visitering? - En bra förklädnad ser man inte.
Men jag ser dig, mr Holmes!
- Ja. - Men det är det som är poängen.
Du borde ha tittat på personen du gav ditt passerkort till.
Uniformer och namnskyltar gör att man inte ser ansikten.
Clownkläder hade gett en mer sann bild.
Lander är fastbunden med två till.
- Två... - Vi behövde nån med rätt midjemått.
- Det här är helt onödigt. - Vi vet inte vem vi kan lita på.
- Och därför måste ni klä ut er? - Ja, det måste vi!
Vi måste det för att jag säger det.
Lyssna nu. Om du är rädd om dig själv är du tyst.
Visa inga som helst tecken på att du ens tänker.
Om det råder nån tveksamhet kring min systers säkerhet-
-om hon inte är helt inlåst-
- eller om det visar sig att hon har lämnat ön kommer du aldrig att göra det.
Tacka dr Watson. Han övertalade mig att inte klä ut mig till Lady Bracknell.
- Hur går det? - Jag är vid den avspärrade avdelningen.
Det är ett fängelse i fängelset. Eurus ska helst inte träffa nån.
- Varför inte? - Det får du reda på när du träffar henne.
Jag har order att kolla till Eurus Holmes.
Har du nån gång trotsat mina tydliga instruktioner...
- ...och undersökt Eurus Holmes? - Ja.
Jag antar att inspelningarna är på mitt kontor. Det vill säga ditt förra kontor.
Har du varit här nere? Tänk "När lammen tystnar".
- Va? - Håll dig minst en meter från glaset.
- Varför har ni hörlurar? - Hon spelar jämt.
- Vackert. - Det blir för mycket.
Det är ändå vackert.
Dörrarna stängs.
HÅLL EN METERS AVSTÅND
- Varför är jag här? - Varför tror du?
Ingen berättar det.
- Är det ett straff? - Förtjänar du det?
Ingen förtjänar nåt. Folk är inte snälla eller elaka.
De är bara känslomässiga uttryck för våra medfödda överlevnadsinstinkter.
Vi vill förhöja våra handlingar. Det finns inte gott och ont.
- Alla är fångar i sitt kött. - Är inte du det?
Jag är för smart.
- Tog du med det? - Va?
- Tog du med mitt hårband? - Jag är inte... Jag jobbar inte här.
- Mitt speciella hårband. - Jag är inte din läkare.
Det som jag fick dig att stjäla. Av mamma.
Det var det sista jag sa när de förde bort mig.
- Nej. - Inte?
Vi har pratat sen dess. Du låtsades vara Faith Smith. Vi åt pommes frites.
- Du har alltså inte hårbandet? - Hur tog du dig härifrån?
- Enkelt. Det är bara att titta på mig. - Det gör jag.
Du ser det inte.
- Du försöker men du ser det inte. - Vad?
- Vad sägs? - Vacker.
- Du tittar inte. - Jag menade musiken.
Sånt vet jag inte. Jag vet bara om jag spelar rätt.
- Det är ofta samma sak. - Det borde alltid vara samma sak. Titta!
- Hur kom du ut? - Titta på den.
- En Stradivarius. - Den är en gåva.
- Från vem? - Mig.
- Varför det? - Du kan ju spela, eller hur?
Hur visste du det?
Hur jag visste?
Jag lärde dig att spela. Minns du inte?
- Jag minns dig inte över huvud taget. - Intressant.
Mycroft sa att du hade skrivit om dina minnen.
Vad menar du?
Du vet inte vad som hände med Redbeard.
Det här blir en underbar dag.
- Hon ler åt dig. - Alla som träffade henne...
- Det är som om hon... - Rekryterade dem.
- Man ler för att märkas. - Hon förslavade dem.
Det har hon kunnat göra sen hon var fem.
Nu är hon vuxen. Jag varnade dig. Jag gav dig order.
- Hon är unik. Vi var tvungna att försöka. - Till vilket pris?
Lycka är en poplåt. Sorg är en dikt.
Till vilket pris?
Vad är det värsta hon har gjort?
Hon sa hela tiden åt dr Taylor att döda sin familj.
- Vad hände? - Han sa att han inte kunde släppa det.
- Och? - Han slutade.
- Och? - Han tog livet av sig.
- Och? - Och hela sin familj.
Vill du gråta?
Det gör inget.
- Jag behöver inte gråta. - Jag kan hjälpa dig att gråta.
- Spela nåt. - Hur kom du ut härifrån?
Det vet du redan. Titta på mig. Titta och spela.
Nej, inte Bach. Du förstår inte Bach. Spela nåt eget.
- Eget? - Ja.
Oj. Har du haft sex?
- Hur så? - På grund av musiken. Jag har haft sex.
Jag fick tag på en sjuksköterska. Det slutade illa. Folk är ömtåliga.
Han var inte med på det alltså? Eller hon?
Jag tänkte inte på det i stundens hetta. Och efteråt gick det inte att avgöra.
Ska det låta så eller skakar du på handen?
- Ingen fick prata med henne ensam. - Du gjorde det.
- Jag vet vad jag gör! - Du lät henne ta emot besök på juldagen.
- Jag beräknade att det var värt risken. - Du gav henne en julklapp. Minns du?
Jag vet hur farlig Eurus är och hur man hanterar henne.
- På vad sätt är hon farlig? - Hon pratar inte bara med folk.
Hon omprogrammerar dem.
Så fort man pratar med henne är man i riskzonen.
- Man kan inte göra så. - Jag vill bara hjälpa dig.
Man hjälper sig själv genom att hjälpa andra.
- Du minns tydligen mig. - Jag minns allt.
- Man behöver bara en stor hårddisk. - Sherlock.
- Inte nu. - Vatikanska kaméer.
Strax.
- Sa de att du inte skulle stå nära glaset? - Ja.
- Strunta i det. - Varför?
Gör det. Kom närmare.
- Berätta vad du minns. - Dig, mig och Mycroft.
Mycroft var smart. Han förstod saker om man förklarade. Men du...
- Du var min favorit. - Varför det?
För att jag kunde få dig att skratta.
En gång skrattade du hela natten. Jag var jätteglad.
- Men mamma och pappa hindrade mig. - Varför det?
Det visade sig att jag missförstod. Du skrek.
Varför skrek jag?
Redbeard.
- Jag minns Redbeard. - Jaså?
Berätta vad jag inte vet.
Rör glaset.
Jag litade på dig och lät dig sköta det här stället.
Jag vet när det började. Hon förändrades efter den där julen.
- Du väckte henne. - Det är oviktigt. Dina order...
- Lyssna. - Va?
Lyssna på inspelningen. Lyssna bara!
- Jag kan hjälpa dig. Ta med din fru hit. - Jag vill inte ha din hjälp.
Redbeard var min hund. Jag vet vad som hände med Redbeard.
Åh, Sherlock. Du vet inget alls.
Rör vid glaset, så berättar jag sanningen.
Jag kan göra det också.
Jag kan få ordning på henne. Sen får du tillbaka henne. Jag lovar.
Men det är inte... Det du ber om är inte rätt.
- Alla hon pratade med blev förslavade. - Ja.
- En och en. - Ja.
- Dr Watson... - Tyst!
Jag har en fråga. Är det där din röst?
- Litar du på henne? - Sluta.
Om du är förslavad, vem kontrollerar då fängelset?
Helt opassande.
- Jag är ledsen. - Nej.
Hemskt ledsen.
Du tror att det är ett knep.
Du verkar osäker. Du är inte van vid att vara osäker, eller hur?
- Det sker oftare än du tror. - Ser man på.
Mannen som genomskådar allt misslyckas att se -
- när det inte finns nåt i vägen.
Förstår du hur det gick till? Du gillar ju förklaringar.
- Du hängde upp skyltarna. - Min röst, då?
Jag har en mikrofon och hörs i högtalarna.
- Visst är det smart? Enkelt men smart. - Genomskinligt.
Du frågar hela tiden hur jag tog mig ut.
Så här.
Kom in hit! Hindra mig från att döda honom!
Hindra mig strax.
Kod röd. Stor fet kod röd. - Dr Watson.
Klingonerna anfaller. Och cowboyer i svarta hattar och Darth Vader.
Men var inte rädda. Jag är här. Har ni saknat mig?
Saknat mig? Saknat mig? Saknat mig?
- Mr Moriarty. - Läget, D?
D som i direktören. Det är slang.
Jag har hängt med kidsen. Det gör det lätt att identifiera sig med mig.
Gillar du mina grabbar? Han här är uthållig-
-men han är inte så omtänksam efteråt.
Följ med.
Känner ni lukten av kriminalitet?
Har ni kannibaler här? - Ja. Tre.
Bra. Folk donerar sin kropp till vetenskapen. Kannibaler är tacksammare.
JULDAGEN
FEM ÅR SEN
- Vilken fin! - Vill du slå dig ner?
Som liten skrev jag en egen julföreställning: "Den hungriga åsnan".
Den var rätt blodig, men så blir det när man har ett barn i en krubba.
- Vet du vad det här är för ställe? - Givetvis.
- Är jag gripen? - Vi övervakar dig.
Men vi har inga bevis mot dig, så du är dessvärre en fri man.
- Vad gör jag då här? - Du är en julklapp.
Jag är din.
Det finns en fånge här-
- vars intellekt är av nytta för Storbritannien.
Är det nån som löser svåra mattetal åt er?
Hon förutspådde de tre senaste terroristdåden på brittisk mark-
- efter en timme på Twitter. Sånt löser hon.
Men hon vill ha belöningar i gengäld.
- I fjol var det en fiol. - Och i år?
Fem minuter utan nån övervakning med dig.
Med mig!
Med mig...
Hon har lagt märke till ditt intresse av min lillebror.
Vad har hon att göra med Sherlock Holmes?
Oavsett vad du tänker berätta-
- så vet jag redan att det är nåt fantastiskt.
Jag är din julklapp.
Var är min?
Redbeard...
Hur känner du dig?
- Lite snurrig. - Du brukar vara till nytta ändå.
Hur var det att träffa din syster?
- Familjen kan vara jobbig. - Sluta skämta.
Som sagt.
- Ringer vi nån? - Tydligen.
- Vad gör han här? - Lyder order.
Eurus har kontrollen.
Hjälp.
Jag är på ett flygplan, och alla sover. Hjälp!
Hej. Jag heter Jim Moriarty.
Välkommen till Det sista problemet.
- Han är död. - Det låter inte så.
Det här är ett inspelat meddelande. Nu får du prata med mina kompisar.
Hallå. Jag hör er. Jag är på ett flygplan som kommer att krascha.
- Vi kan inte hålla på med det här. - Tyst.
Är det en lek?
- Hjälp mig, snälla. - Hej.
Försök att vara lugn. Vad heter du?
- Jag får inte berätta det för främlingar. - Nej, det är klart. Jag heter...
Hallå.
Oj, då. Samtalet bröts tydligen.
Hur gör du det här?
Det var du som satte mig här. Du gav mig belöningar.
Vad för belöningar?
- Smarta Eurus! Härligt, tjejen. - Hur kan det vara Moriarty?
Han spelade in massor av filmer innan han dog. Han tyckte att det var jätteroligt.
Hans bror var stins. Han var nog avundsjuk för det.
Var är flickan? Får jag prata med henne?
Stackars liten. Hon är helt ensam i ett flygplan och kan inte landa.
Var kan hon vara?
Det är en klurig gåta. Om ni anstränger er får ni prata med henne igen. Men först...
Min fru.
Det är min fru.
Herregud!
- Jag tänker skjuta direktörens fru. - Nej, snälla. Hjälp henne.
Om en minut... Pang, så är hon död.
- Gör det inte. - Du kan hindra mig.
- Hur då? - Ta pistolen i luckan.
Om du vill rädda hans fru måste dr Watson eller Mycroft döda direktören.
Herregud!
Du får inte göra det. Då dödar jag henne. Din bror eller din kompis måste göra det.
Ni måste.
Eurus dödar henne.
- Vi har inget val. - Då så. Nedräkningen har börjat.
- Hur lång tid har vi på oss? - Det säger jag inte.
Om ni inte vet om tidsfristen blir pressen jämnt fördelad.
Berätta gärna vad ni har för stressnivå. Jag kan inte alltid avgöra det.
Jag kan inte göra det här. Det är mord.
Det är inte mord. Du räddar min fru.
Jag vill höra om era inre konflikter-
- och hur ni resonerar kring att agera tvärtemot era moraliska instinkter.
Jag tänker inte döda nån!
Bra. Tack.
Då dödar du min fru.
Nej.
Okej...
John.
- Är du gift? - Jag var det.
- Vad hände? - Hon dog.
Vad skulle du offra för att få tillbaka henne?
Vad skulle du göra för att rädda henne? Eurus dödar mig.
Rädda min fru.
Jag måste tyvärr påminna er om att klockan tickar.
Tick tack. Tick tack. Tick tack.
- Vad heter du? - David.
- Är du säker på det här? - Ja.
Snart slut.
- Vill du be? - Om Eurus finns, vem kan man då be till?
- Du är en bra man. Du gör en bra sak. - Du med.
Jag ska försöka att intala mig själv om det.
Snälla...
Herregud...
Jag vet att du är rädd, men du ska vara stolt.
Gör det snabbt.
Tick, tick, tick...
Mycket bra, dr Watson. Jag borde ha satt en kardiograf på dig.
Farväl.
Tack, tack, tack. Tick, tick, tick.
Snälla.
- Jag klarar inte av det. - Det gör inget.
Nej!
- Jag är ledsen. - Det gör inget.
- Glöm mig inte. - Nej!
Mår du bra?
Intressant.
Du fick som du ville. Han är död.
Död eller levande, han var inte speciellt intressant. Ni däremot...
Ni tre var underbara. Tack.
Se vad du gjorde, dr Watson.
Två personer är döda i stället för en för att du inte ville ta ett liv.
- Två? - Ja.
Ett ögonblick bara.
Tjänade du nåt på din moral?
Är det inte själviskt att offra nåns liv för sin morals skull?
Du behövde inte döda henne!
Villkoret var att du eller Mycroft skulle döda hennes man.
Det är en experiment. Reglerna är stränga.
Ta pistolen, Sherlock.
Jag berättar vad du ska göra med den sen.
- Minns då hur det kan gå. - Jag vill inte ha den.
- Jag ger den av barmhärtighet. - Till vem?
- Dig. - På vilket sätt?
Vill du verkligen döda nån med händerna?
Då tappar du tid i onödan.
Ta den.
- Det är bara en kula i den. - Det räcker. Men du kommer behöva den.
Varsågoda. Gå in.
Ni har några uppgifter till, och flickan på flygplanet blir allt räddare.
- Belöningar... - Ja.
- En fiol, till exempel. - I utbyte mot vad?
- Hon är väldigt smart. - Jag undrar om du är det.
Kom igen. Alle man ombord!
- Nån har renoverat lite. - Är det tillåtet?
Hon har tagit över. Hennes färgval är våra minsta problem.
- Det är nymålat. - Det gjordes för vår skull.
För att ni ska fortsätta känna er motiverade får ni återuppta samtalet.
Spänn fast er! Det blir en skakig kväll.
- Är ni kvar? - Ja. Vi är kvar. Hör du oss?
- Ja. - Allt ordnar sig. Kan du säga var du är?
- Är det natt eller dag? - Natt.
- Då återstår halva jordklotet. - Vad är det för flygplan?
- Jag vet inte. - Är det stort?
Ja. Det är massor av folk här, men jag kan inte väcka dem.
- Var flög ni ifrån? - Chauffören sover.
- Jag förstår, men var flög ni ifrån? - Min farmor.
- Vart ska ni? - Hem.
Det räcker. Ny lek.
Öppna kuvertet på bordet.
Ni får prata med flickan om ni gör er förtjänta av det.
- Det här är galenskap. - Vi vet!
En man som hette Evans mördades.
Mordet löstes aldrig. Men jag gjorde det.
Han sköts från 300 m avstånd med det där geväret.
Om poliserna var smarta nog skulle de misstänka tre bröder.
Nathan Garrideb, Alex Garrideb och Howard Garrideb.
Bilderna är nytagna. Vem av dem var det som sköt?
Vem, Sherlock?
- Vad... Hur ska vi kunna lösa det här? - Med hjälp av det här.
Ta hjälp av din kompis, Sherlock. Jag vill att du samarbetar med dina nära.
Du måste eventuellt välja vem du vill behålla.
- Vad säger du? - Ska jag bevisa mitt värde?
- Ja. - Jag tänker inte bli manipulerad.
John.
John!
Det är ett så kallat "bisongevär".
Från 1940-talet. Gammaldags sikte utan hårkors.
Glasögon...
Nathan har glasögon. Evans sköts på 300 m avstånd.
Rekylen från ett sånt här gevär -
- är kraftig.
Inga skärskador. Det är inte Nathan.
Bravo, dr Watson. Får du känslan av att vi tävlar?
Nej. Det finns ett flygplan som störtar snart. Vi räddar en flicka.
I dag är vi soldater. Då spelar det inte nån roll vad som händer oss.
- Du har en beundransvärd inställning. - Den fick nån dödad.
Sherlock, du håller tillbaka känslorna för att lättare dra slutsatser.
Jag vill se hur det går till-
-så jag vill ge er ett sammanhang.
Herregud!
Två av bröderna jobbar här, så det var lätt att få hit den tredje.
När du berättar vad din slutsats är...
- ...skipar jag rättvisa. - Rättvisa...
- Vad tänker du göra? - Släppa dem.
- Ner i havet. - Vi får se om de flyter.
- De är bundna! - Exakt. Nu har ni ett sammanhang.
Jag vill veta hur konsekvensen av ert beslut påverkar er slutledningsförmåga.
Varför ska vi bry oss? Vi kanske inte vill leka din lek, lillasyster.
Som ni kanske minns har jag gett er motivation.
- Vi är i molnen. De är som bomull. - Trevligt. Berätta mer om flygplanet.
Mamma vaknar inte.
Det måste vara en av de andra två. Howard...
Howard är alkoholist. Det syns på hyn och den röda näsan.
Även darrningarna tyder på det.
Han hade inte träffat från det avståndet. Då återstår Alex.
Han har märken efter glasögon, och rynkorna tyder på att han kisar.
Han brukade vara närsynt, men har opererat ögonen.
- Han vill klä sig snyggt. - Bra...
Han känner sig som en ny person utan glasögon. Han har en fejksolbränna.
Men han är inte van att vara välvårdad.
Det ser man på naglarna och på håret i öronen. Det är bara en ytlig förändring.
Ändå opererade han ögonen. Han dödade Evans.
- Dömer du fången till döden? - Vi kan inte.
- Tänk på flygplanet. - Är du klar?
- Alex. - Säg det. Ge honom hans dom.
Gör det med vetskapen om vad som händer honom.
Jag dömer Alex Garrideb.
Akta er för kanten.
Grattis. Du valde rätt person.
- Gå genom dörren. - Varför släppte du de andra?
- Intressant. - Varför!
Är det viktigt om de man dödar är skyldiga eller oskyldiga?
- Vi testar. - Tåget har lämnat plattformen.
Nej. Det kändes ungefär likadant.
John. Låt henne inte distrahera dig. Vi är soldater i dag!
- En minut till. - Jag är rädd.
Det är ingen fara. Jag har ont om tid, så kan du berätta vad du ser utanför?
Jag ser havet.
- Ser du några skepp? - Nej, men jag ser ljus långt bort.
- Är det en stad? - Kanske.
Hon närmar sig en stad. Vi får ge henne instruktioner.
- Till vad? - Är ni kvar?
Ja.
Flygplanet får inte komma nära en stad. Det måste krascha i havet.
- Flickan, då? - Hon får se till att det kraschar.
- Nej. Vi hjälper henne att landa. - Hon kan krascha i en stad.
- Hur många dör då? - Hur ska vi få henne att göra det?
- Vi måste väcka hennes hopp. - Är ingen vaken? Har du kollat noga?
- Alla sover. Kan du hjälpa mig? - Vi gör vårt bästa.
- Jag är jätterädd. - Ingen fara.
Tillbaka till uppgiften: kistan.
Nån dör snart. Det blir en riktig tragedi. Alla dagar man går miste om.
Alla ord som inte hann sägas. Och så vidare. Och så vidare...
- Jag antar att det här är personens kista. - Vems är kistan, Sherlock?
Börja dra dina slutsatser. Ni får snart ett sammanhang.
Det ska finnas utrymme för huvudet, onödigt nog.
- Personen är alltså 1,65. Troligen kvinna. - Inte ett barn.
Då skulle kistan vara dyrare. Den här är billigare.
- Har du googlat sent på natten? - Den valdes noga.
Det är en ogift kvinna som inte står nära sin släkt.
Det är nån som är bekant med begravnings- processen, men som inte är sentimental.
Bravo. Men vi kan också läsa på locket.
- Men det är inte ett namn. - Den tillhör nån som älskar nån.
Den tillhör nån som älskar Sherlock. - Allt här handlar om dig.
Vem älskar dig? Det är nog inte en lång lista.
- Irene Adler. - Var inte fånig. Titta på kistan.
Ogift, praktiskt inställd till döden och ensam.
- Molly. - Molly Hooper.
Hon är utom fara. Just nu.
Hennes lägenhet sprängs om cirka tre minuter om hon inte säger koden.
Jag ringer från din telefon. Få henne att säga det.
- Vad? - Gissa.
- Nej. - Jo.
JAG ÄLSKAR DIG
Du får inte säga att hennes liv står på spel.
Du får inte antyda att det är ett krisläge.
Om du gör det är hennes liv slut. Är det förstått?
Tick, tack. Tick, tack. Tick, tack.
SAMTAL, SHERLOCK
- Vad gör hon? - Kokar te.
- Hon svarar inte. - Du svarar aldrig.
Jag ringer ju!
Det här är Molly. Jag är dödsupptagen. Lämna ett meddelande.
Okej. Du får ett försök till.
Kom igen, Molly. Svara nu.
Hej. Är det viktigt? Jag har en dålig dag.
Gör mig en enkel tjänst utan att fråga varför.
- Är det nån dum lek? - Nej. Det är ingen lek.
- Jag behöver hjälp. - Jag är inte på labbet.
- Det är inget sånt. - Du får skynda dig.
- Vad är det, Sherlock? Vad vill du? - Tick, tack.
Snälla, fråga inte varför. Säg bara följande ord.
- Vad då? - Jag älskar dig.
- Låt mig vara. - Lägg inte på!
Ta det lugnt. Annars tar jag kål på henne.
Varför gör du så här? Driv inte med mig.
- Snälla, lyssna bara. - Använd en ömmare röst.
Det behövs för ett fall, Molly. Det är ett slags experiment.
- Jag är inte ett experiment, Sherlock. - Jag vet det. Du är min kompis.
Vi är kompisar, men säg det för min skull.
Gör inte så här, snälla. Bara... Gör det inte.
Det är väldigt viktigt. Jag kan inte förklara varför.
Jag kan inte säga det. Jag kan inte säga det till dig.
- Varför inte det? - Det vet du.
Nej.
- Det är klart att du gör. - Tick, tack. Tick, tack...
Säg det, snälla.
Jag kan inte säga det till dig.
- Varför inte. - För att...
För att det är sant.
Det är sant, Sherlock. Det har det varit.
Säg det, då.
- Din jävel. - Säg det.
Säg det, du. Du får säga det först.
- Va? - Säg det. Säg det som om du menar det.
30 sekunder kvar.
Jag...
Jag älskar dig.
Molly.
Snälla...
Jag älskar dig.
- Jag vet att det där var jobbigt... - Jag vann.
Spela rättvist. Låt mig prata med flickan på flygplanet.
Jag vann. Jag räddade Molly Hooper.
Vad räddade du henne från?
Det fanns ingen bomb i hennes hus. Så klumpig skulle jag inte vara.
Du förlorade. Se hur hon mår på grund av dig.
Se hur du mår. Jag visste inte att du hade så många känslor.
Så fort känslor är inblandade går det dåligt för dig.
Ta dig samman. Du måste vara på topp. Nästa är inte lika lätt.
Varsågoda.
Sherlock.
Nej!
Jag vet att det här är rena tortyren, men du måste ta dig samman.
Det är inte tortyr. Det är en dissekering.
Vi blir behandlade som labbråttor.
- Soldater. - Soldater.
Tick, tack. Biljetterna, tack.
Jag vill inte klaga, men rummet är tomt, syrran. Har du slut på idéer?
Det är inte tomt. Du har kvar pistolen.
Du behöver den. Nästa lek har två deltagare.
Det är bara två som får fortsätta. Du får bestämma vilka.
Vem behöver du mest? John eller Mycroft?
Det är utslagningsrundan. Välj vem du ska döda.
Välj mellan din bror och din kompis. Mycroft eller John Watson.
Tick, tick, tick.
- Det räcker! - Inte än. Tror jag.
Men snart. Glöm inte bort att det finns ett flygplan som ingen kan landa.
- Då så. - Vad då?
Det finns inget att diskutera.
Jag beklagar, dr Watson. Du har många bra sidor.
Ta farväl.
- Skjut honom. - Va?
Skjut dr Watson. Det är uppenbart vilka som måste fortsätta. Du och jag.
Man måste vara smart för att klara av det som väntar.
- Skjut honom bara. - Räknas inte min åsikt?
I dag är vi soldater. Soldater dör för sitt land.
Den äran tillfaller tyvärr dig nu.
Fan. Han har rätt.
Han har faktiskt rätt.
Gör det snabbt. Dra inte ut på lidandet.
Få det överstökat så att vi kan fortsätta.
Jösses. Jag borde ha väntat mig det här.
Ynkligt. Du var alltid trögast av oss. Idioten.
Jag har alltid avskytt dig. Du är en skam för oss.
Du är en skam för familjen. Gör det rätta för en gångs skull.
Gör slut på den lille fjantens lidande.
- Skjut. - Sluta.
Han är bara en förströelse.
En obetydlig nolla du kan imponera på med din intelligens. Du hittar en ny.
- Sluta. - Varför det?
För att till och med din tolkning av Lady Bracknell var mer övertygande.
Ignorera allt han sa. Han vill göra det lättare för mig att döda honom.
Det gör det här svårare.
- Du sa att jag var bra som Lady Bracknell. - Skjut inte.
Det är inte ditt beslut, dr Watson.
Skjut inte i ansiktet. Vetenskapsakademien ska få min hjärna.
- Vad föreslår du? - Jag antar att det finns ett hjärta här.
Det är nog inte mycket att sikta på, men försök.
- Du får inte göra det. - Det här är mitt fel.
- Moriarty. - Vad då?
Hennes julklapp.
- Hon fick träffa Moriarty i fem minuter. - Vad pratade de om?
De pratade i fem minuter -
- utan övervakning.
Farväl, käre bror.
Inga blommor.
Om jag får be...
Moriarty trodde att du skulle välja Mycroft. Han såg fram emot det.
Då var vi här. Vid slutstationen.
En Holmes dödar en Holmes.
Det är slutet på min resa.
Fem minuter.
Det tog henne bara fem minuter att göra det här mot oss.
- Inte om jag får bestämma. - Vad gör du?
En modig man bad oss att minnas honom. Så här minns jag direktören. Tio.
Nej, Sherlock!
- Nio, åtta... - Du får inte.
- Jag har inte berättat om Redbeard. - Sex, fem...
- Sluta genast! - Fyra...
Tre...
Två...
Hallå.
Är ni kvar?
Ja. Jag är kvar.
Du skulle hjälpa mig men du försvann.
Förlåt. Samtalet bröts tydligen.
- Hur länge var jag borta? - I flera timmar.
- Varför ljuger alltid vuxna? - Jag ljuger inte.
- Du kan lita på mig. - Vart tog du vägen?
Jag vet inte riktigt.
Nu måste du vara väldigt modig för min skull.
Kan du gå längst fram i flygplanet?
- Längst fram. Där chauffören sitter. - Ja, precis.
Okej, jag går.
- Är du där? - Ja, jag är här.
- John. Var är du? - Jag vet inte. Var är du?
I en ny cell. Jag pratade precis med flickan.
- Är hon kvar i planet? - Ja. Tills bränslet tar slut.
- Är Mycroft där? - Jag vet inte.
Mycroft. Mycroft!
- Mår du bra? - Ja.
- Vi får försöka att ta reda på var du är. - Väggarna är av sten.
- Vad är det för underlag? - Sten. Det är en halvmeter vatten här.
Kedjor...
Mina fötter är fastkedjade. Jag känner nåt.
- Benrester. Det finns benrester här. - Vilken sorts ben?
De är små.
- Redbeard. - Vem är Redbeard?
- Hej, är du i fören? - Ja, men jag kan inte väcka chauffören.
- Det gör inget. Vad ser du? - En flod och en ratt.
Okej. Du och jag får flyga planet tillsammans. Bara du och jag.
- Ska vi? - Vi måste bara kontakta nån på marken.
- Ser du om det finns en radiomottagare? - Nej.
Fortsätt leta. Vi har gott om tid på oss.
- Vad hände? - Planet skakar.
- Det är bara turbulens. - Det gör ont i öronen.
Ser floden ut att komma närmare?
- Ja, lite. - Då är du snart hemma.
Sherlock.
Jag är i en brunn. Jag är i botten av en brunn.
Varför finns det en brunn på Sherrinford? Varför drar det?
Väggar drar inte ihop sig när man målar dem. Riktiga väggar gör inte det.
Jag är på Musgrave Hall.
Det slog gnistor mellan mig och Jim Moriarty. Lite som vårt barndomshem.
Jag bryr mig inte om huset. Berätta om planet!
Jim brydde sig inte om sitt liv. Han kunde ställa till mer problem som död.
- Jag bryr mig inte. Planet! - Du visste att han skulle hämnas.
Det visar sig att jag är hans hämnd.
Jag vill prata med henne. Sen kan vi leka.
Först måste du hitta Redbeard.
Jag släpper på vattnet. Du vill väl inte bli av med ett till husdjur?
Det är äntligen dags, Sherlock Holmes.
Du måste lösa "Musgrave-ritualen". Ditt allra första fall.
Och det sista problemet. Hej då.
- Sherlock! - Vilsen jag är, vem kan mig hitta?
Långt ner där under ett bokträd
Så hjälp mig nu då Från östanvinds blås
John!
Hör du mig? John!
Hjälp mig!
- Sherlock. - John.
- Brunnen fylls med vatten. - Försök att inte drunkna.
Va?
- Jag ska hitta dig. - Skynda...
Planet lutar.
Vem kan mig hitta?
Långt ner där under ett bokträd
Du sa att svaret fanns i sången, men jag gick igenom varje ord.
Jag hittade inget. Jag grävde som en galning under bokträdet.
16 gånger 6 fot. 16 yard. 16 meter. Jag hittade inget.
- Ingen! - Sherlock.
Det var en klurig gåta, eller hur?
Varför kunde du inte lösa den, Sherlock?
Jag måste berätta nåt.
Känslorna har alltid påverkat dig. Och här kommer de.
Benresterna...
- Det är hundben. Det är Redbeard. - Mycroft ljög för dig. För oss båda.
- Det är inte hundben. - Minns du vad pappa var allergisk mot?
Vad var det du aldrig fick trots att du tjatade? Du fick inte ha en hund.
Kom igen, Redbeard!
Du och dina lustiga minnen, Sherlock.
Du var ledsen, så du kom på en bättre berättelse.
Men vi hade aldrig en hund.
- Victor... - Nu börjar du minnas.
Victor Trevor.
Vi lekte pirater.
Jag var Yellowbeard, och han var...
- Han var Redbeard. - Ni var oskiljaktiga.
Men jag ville också vara med och leka.
Herregud...
Vad...
- Vad gjorde du? - Vilsen jag är
Vem kan mig hitta?
Långt ner där under...
Släpp ut mig, snälla! Snälla, hjälp...
Kom fram, Redbeard.
Victor...
Djupt vatten, Sherlock. I hela ditt liv. I alla dina drömmar.
Djupt vatten.
Du dödade honom.
- Du dödade min bäste kompis. - Jag hade aldrig nån sån.
Jag hade ingen.
Lek med mig, Sherlock. Lek med mig.
Ingen.
NEMO, LATIN FÖR INGEN
Okej... Då leker vi.
- Är du kvar? - Jag behöver din hjälp med en gåta.
- Planet, då? - Svaret på gåtan räddar planet.
Datumen på gravarna är fel. De är nyckeln till hur man tolkar sången.
- Är det verkligen viktigt? - Ja, det är det. Vänta lite.
- Ljusen närmar sig. - Var tyst ett tag.
Jag numrerar orden.
Sen kastar jag om dem så att de stämmer överens med gravstenarnas tal.
"Jag är vilsen."
"Hjälp mig, bror. Rädda mig innan jag går under."
"Jag är förlorad utan din kärlek."
"Rädda min själ. Hitta mitt rum."
Herregud!
Vi kraschar!
- Vad heter du? - Jag får inte säga det till främlingar.
Jag är inte en främling.
Jag är din bror.
Jag är här, Eurus.
Vi leker, Sherlock. Det här är vår lek.
Leken, ja. Jag förstår nu. Sången var inte en vägbeskrivning.
Jag är på flygplanet. Jag kommer att krascha. Du måste rädda mig.
Det här visar hur smart du är. Du har skapat en perfekt metafor.
Du svävar högt över oss andra. Du förstår allt förutom hur man landar.
Jag är bara en idiot, men jag står här på marken.
- Jag visar dig vägen hem. - Nej...
- Det är för sent. - Nej.
Varje gång jag blundar är jag ombord på flygplanet.
Jag är vilsen högt uppe i luften.
Ingen hör mig.
Öppna ögonen.
Jag är här.
Du är inte vilsen längre.
Du...
Du valde bara fel väg förra gången.
Vi rättar till det nu. Säg var min kompis är.
Eurus. Hjälp mig att rädda John Watson.
- Jag pratade med din bror. - Hur mår han?
Hon skadade honom inte. Hon låste bara in honom i sin cell.
- Han fick smaka på sin egen medicin. - Ursäkta.
Se till att nån tar hand om Mycroft. Han är inte lika stark som han tror.
- Inga problem. - Tack, Greg.
Är helikoptern startklar? Då flyttar vi henne.
- Är det Sherlock Holmes? - Är du ett fan?
- Han är en stor man. - Han är mer än så.
Han är en bra man.
- Hur mår du? - Jag lovade att visa henne vägen hem.
- Men det kan jag inte. - Du gav henne det hon ville ha.
- Ett sammanhang. - Är det nåt bra?
Det är varken bra eller dåligt.
Det är som det är.
Har hon varit i livet i alla dessa år? Hur är det möjligt?
Morbror Rudy påbörjade nåt, och jag var tvungen att fortsätta med det.
Jag undrar inte hur du gick tillväga, idiot. Jag undrar hur du kunde göra det.
- Jag ville vara snäll. - Snäll...
Snäll!
Du sa att vår dotter var död.
Det var bättre än att berätta vem hon hade blivit. Förlåt.
Vem hon än hade blivit, och vem hon än är nu, så är hon ändå vår dotter.
- Och min syster. - Du borde ha gjort bättre ifrån dig.
- Han gjorde sitt bästa. - Då är han inte tillräckligt duktig.
Var är hon?
På Sherrinford. För gott, den här gången.
Folk har dött. Hon kommer att döda igen om hon får chansen.
- Hon får aldrig komma därifrån. - När får vi träffa henne?
- Det tjänar inget till. - Hur vågar du påstå nåt sånt?
Hon pratar inte. Hon kommunicerar inte med nån.
Hon är för långt borta ifrån oss nu. Det finns inget vi kan säga som hon hör.
Sherlock.
Nå?
Du var alltid den vuxna i familjen. Vad gör vi nu?
HÅLL EN METERS AVSTÅND
Du måste nog komma hit.
SAKNAR DIG
PS. Jag känner er.
Jag vet vilka ni kan bli om jag inte är kvar.
För jag vet vilka ni verkligen är. En pundare som löser brott för att bli hög-
- och en läkare som aldrig återvände från kriget.
Det spelar ingen roll om ni tror mig.
Det är legenden som spelar roll. Och berättelserna.
Äventyren.
Det finns en sista utväg för de desperata, de oälskade och de jagade.
Det finns en sista domstol att överklaga till för alla.
När livet blir för konstigt, för hopplöst och för skrämmande...
Då finns det alltid hopp.
Har man provat allt annat, går man till en sjaskig lägenhet där två män grälar.
De verkar alltid ha varit där och lär fortsätta vara det.
De bästa och klokaste männen jag har känt.
Mina pojkar på Baker Street-
- Sherlock Holmes och dr Watson.
Undertexter: Sebastian Lilja